14 грудня 1939 року А. Гітлером був даний наказ щодо підготовки операції у Норвегії. 1 березня 1940 року виходить спеціальна директива. У пункті 1-му директиви зазначалося:
«Розвиток подій у Скандинавії вимагає здійснити всі приготування до того, щоб частиною збройних сил окупувати Данію і Норвегію. Це повинно перешкодити англійцям закріпитись у Скандинавії і на Балтійському морі, забезпечити нашу базу руди у Швеції та розширити для військово-морського флоту і авіації вихідні позиції проти Англії»[7]
7 березня 1940 року А. Гітлер схвалив остаточний план операції «Везерюбунг».
Початок операції
Вранці 9 квітня 1940 року німецькі посли в Осло і Копенгагені вручили урядам Норвегії і Данії однакові за змістом ноти, у яких збройний наступ Німеччини був обґрунтований вимушеною необхідністю захистити обидві нейтральні країни від нібито можливого найближчим часом нападу англійців і французів. Метою німецького уряду, говорилося в ноті, є мирна окупація обох країн.
Окупація Данії
Данія підкорилася вимозі Німеччини майже без опору. У Данії нацистські морські і повітряні десанти безперешкодно зайняли всі найважливіші міста. За кілька годин серйозно пошкоджено данську авіацію.[8] Під загрозою бомбардувань цивільного населення данський король Крістіан X змушений підписати капітуляцію і наказує армії скласти зброю.
Нацисти оголосили Данію своїм «протекторатом». Багато внутрішніх питань данці вирішували самі.
Після капітуляції Данії британські і американські війська займають її північні колонії, щоб їх не змогли захопити нацисти: Фарерські острови, Гренландію і Ісландію. Ці «непотоплювані авіаносці» стали найважливішим ресурсом для поставок до Британії і в СРСР.
За вторгнення в Норвегію був відповідальний XXI армійський корпус під командуванням генерала Ніколауса фон Фалькенгорста. Він складався з наступних основних підрозділів:
В Норвегіїнімці 9-10 квітня захоплюють головні норвезькі порти: Осло, Тронгейм, Берген, Нарвік. 14 квітня англо-французький десант висаджується під Нарвіком, 16 квітня — у Намсусі, 17 квітня — в Ондальснесі. 19 квітня союзники розгортають наступ на Тронгейм, але зазнають поразки і на початку травня змушені вивести свої війська із центральної Норвегії. Після ряду боїв за Нарвік союзники на початку червня евакуюються з північної частини країни. Пізніше, 10 червня 1940 року, капітулюють останні частини норвезької армії. Норвегія опиняється під управлінням німецької окупаційної адміністрації. Втрати Німеччини в Норвегії за два місяці боїв склали 5636 убитими і зниклими безвісти (включаючи моряків і льотчиків), норвежців — 1335, британців — 1869 (не рахуючи моряків і льотчиків), поляків і французького Іноземного легіону — 530.
↑Derry, T.K.; Butler, J.R.M. (1952). The Campaign in Norway. History of the Second World War. Campaings Series (англ.) (вид. 1st). London: Her Majesty's Stationery Office. с. 230.
↑Schrøder, Hans A. (1999). Angrebet på Værløse flyveplads den 9. april 1940 : flyveren Vagn Holms dagbog fra den 8. og 9. april suppleret med en omfattende dokumentation(дан.). Flyvevåbnets bibliotek. ISBN87-982509-8-1.