За часів написання книги Храм ще стояв, однак точний час написання книги достеменно невідомий. На підставі її змісту можна зробити припущення про період, до якого вона належить. Опис народу халдеїв вказує на період підйому Вавилонського царства наприкінці VII ст. — початку VI ст. до н. е., тобто часи пророка Єремії. Можливо вона була написана незадовго до першого захоплення Єрусалима царем Навуходоносором у 597 р. до н. е. під час правління юдейського царя Йоакима.
Автор
Перший вірш книги вказує на авторство Авакума, однак про самого Авакума практично нічого не відомо. На основі літургійного характеру книги, особливо третього розділу, можна зробити припущення, що Авакум міг бути храмовим пророком або ж Левітом-співаком. Його ім'я (Хаваккук) можливо походить від аккадськогоХавакук, івр.חבקוקח — обійми, або від аккадської назви рослини.
Зміст
Книга складається з двох частин:
Перша частина книги, глави 1, 2 — діалоги між Авакумом і Богом.
Пророк розмірковує про причини страждань і зла насланих на Юдею.
У першому розділі пророк запитує Бога про насильство і несправедливості і задає Господу питання про причини Його байдужості (Ав.1:2).
Бог відповідає, що знаряддям покарання будуть халдеї, які спустошать Юдею і будуть суддею народу Божому (1:5). Халдеї представлені як народ могутній, але нікчемний. Особливо вказується на те, що вони поклоняються своїй силі (Ав.1:11), яка насправді є даром Бога, а не їх досягненням. Такий вибір судді шокує пророка. Навіщо потрібно навала нечестивих, які не знають Бога. Все-таки ізраїльтяни трохи праведніші халдеїв (Ав.1:13). Пророк з трепетом і нетерпінням чекає відповіді (Ав.2:1). Бог відповідає: «а праведний житиме вірою своєю» (Ав.2:4). Така відповідь не пояснює причин рішення Бога, а дає універсальне правило життя людей що вірять в Бога.
Друга частина, глава 3 — псалом вихваляння. Можливо, що псалом є пізнішим додаванням, проте обидві частини книги безсумнівно, тісно між собою пов'язані.
Друга частина другого розділу є пророцтво про долю тих, хто пишається, жорстоких і нечестивих поневолювачів. Воно походить від Бога і має досить уїдливий характер. Основний зміст:
Бог керує людською історією, ідолопоклонство є тяжким гріхом.
Третя глава являє собою літургійний псалом вихваляння Бога. Псалом — приклад істинної радості в Бозі, це псалом абсолютної віри в Бога (Ав.3:17-18).