Перше соборне послання апостола Петра — одна з книг Нового Заповіту, та є першим, як видно з назви, з двох послань Святого Апостола Петра. Адресоване широкому колу перших християнських церков Малої Азії.
Автор послання називає себе в першому ж вірші — Петро, апостол Ісуса Христа (1 Петр.1:1). На відміну від 2-го послання Петра сумнівів в автентичності 1-го послання було мало, з давніх-давен воно цитувалося і входило до списків новозавітних книг. Згідно з тим же віршем (1 Петр.1:1)
Петро, апостол Ісуса Христа, захожанам Розпорошення: Понту, Галатії, Каппадокії, Азії й Віфінії, вибраним
видно, що послання адресоване малоазійським християнам, віра яких зазнавала серйозних випробувань у період, коли апостол Павло зі своїми співробітниками, заснувавши ряд християнських церков у Греції та Малій Азії, покинув Ефес. Лише південні римські провінції Малої Азії — Лікія, Кілікія, Памфілія не були згадані у посланні. Деякі вірші також адресовані язичникам та євреям, що перейшли у християнство (1 Петр.2:9, 1 Петр.4:3).
Послання написано 63/64 року. Думки про місце написання книги розходяться. За словами Петра, він написав своє перше послання у Вавилоні (1 Петр.5:13). За найпоширенішою версією, послання написане в Римі, який апостол алегорично називає Вавилоном.