Парламентські вибори в Хорватії 2016 відбулися в неділю 11 вересня 2016.[1] Обиралися всі 151 депутат парламенту. Ці парламентські вибори були позачерговими і стали 9-ми від часу перших багатопартійних виборів у Хорватії. Явка виборців становила 52,59 %.
Виборам передував схвалений 16 червня 2016 вотум недовіри прем'єр-міністру Тихомирові Орешковичу та його кабінету, за який проголосували 125 депутатів. Уряд Орешковича пропрацював на той момент лише 5 місяців. Подальша спроба Патріотичної коаліції сформувати нову парламентську більшість та затвердити міністра фінансів Здравка Марича новим прем'єр-міністром провалилася, і парламент 20 червня 2016 проголосував за саморозпуск. Рішення про розпуск набуло чинності 15 липня 2016, що дало можливість президенту Грабар-Кітарович офіційно призначити вибори на 11 вересня 2016.[2]
Передвиборну боротьбу очолювали дві найбільші партії розпущеного парламенту восьмого скликання: Хорватська демократична співдружність під керівництвом Андрея Пленковича та Соціал-демократична партія під проводом Зорана Мілановича. Остання брала участь у виборах у складі Народної коаліції, куди входять соціал-демократи, ХНП-ЛД, ХСП і ХПП. До виборчих перегонів долучився і ряд інших партій та коаліцій, в тому числі Міст незалежних списків, який після виборів 2015 року володіє «золотою акцією» у парламенті, а також багато інших дрібніших партій і незалежних списків із дотеперішнього скликання.
Передісторія
Після виборів 2015 сформувати уряд було доручено незалежному бізнесменові Тихомиру Орешковичу, якого підтримала консервативна Патріотична коаліція на чолі з ХДС і МОСТ. У травні 2016 року в Хорватії вибухнув скандал навколо першого віце-прем'єра і тодішнього керівника ХДС Томіслава Карамарка через діяльність піар-компанії його дружини. Голова МОСТу віце-прем'єр Божо Петров закликав Карамарка подати у відставку, а опозиційна Соціал-демократична партія Хорватії висунула йому вотум недовіри. 15 червня 2016 Карамарко «через конфлікт інтересів» пішов у відставку.[3] 16 червня 2016 ХДС висловила вотум недовіри урядові, звинувативши Орешковича у зловживаннях під час призначення членів Агентства безпеки і розвідки. За це проголосували 125 депутатів зі 151,[4] 15 були проти і двоє утрималися. Відкидаючи звинувачення, Орешкович сказав, що прийшов в уряд з найкращими намірами допомогти своїй країні і робив усе, що в його силах, намагаючись забезпечити краще майбутнє Хорватії.[5] Відставка уряду поглибила б у країні кризу, підсилену чварами між ХДС і молодшим партнером по урядовій коаліції МОСТом. У цих умовах ХДС прагнула сформувати новий уряд на чолі з дотеперішнім міністром фінансів Здравком Маричем, однак було ясно, що він не отримає підтримки 76 необхідних голосів депутатів.[4] 20 червня члени хорватського парламенту проголосували за його розпуск, що і сталося 15 липня 2016. Це спонукало Президента Хорватії Колінду Грабар-Кітарович призначити дострокові вибори, датою яких було обрано 11 вересня 2016.
Прем'єрство
Тодішній прем'єр-міністр, безпартійний технократ Тихомир Орешкович оголосив, що не буде балотуватися ні за яким партійним списком кандидатів і не прагнутиме переобрання. Це означає, що коли за наслідками виборів успішно сформується новий, 14-й уряд, то його, найімовірніше, очолить новий прем'єр-міністр.
Таким чином, у разі обрання на посаду прем'єр-міністра голови ХДС Андрея Пленковича або очільника Мосту незалежних списків Божо Петрова чи будь-якого іншого нинішнього керівника партії за єдиним винятком, це буде 12-та людина на посту голови уряду за всю історію незалежної Хорватії з моменту перших багатопартійних виборів у хорватський парламент у 1990 році. З цього твердження може бути тільки три винятки: 1) якщо знову вступить на посаду прем'єр-міністра Зоран Міланович, який раніше вже займав цей пост з 2011 до 2016 року, тим самим стаючи другим після Іво Санадера (переобраного в 2008 році) керівником уряду, обраним на другий строк (і першим в історії, обраним на два непослідовні строки); 2) якщо буде повторно обрано прем'єр-міністром Тихомира Орешковича (хоча він цього і не домагається), таким чином роблячи його другим прем'єр-міністром (після Санадера), який керуватиме урядом другий термін поспіль; 3) у малоймовірному випадку обрання одного з восьми живих колишніх прем'єр-міністрів, за винятком Мілановича (Месича, Манолича, Грегурича, Шаринича, Валентича, Матеші, Санадера, Косор), які б у такому разі вступили на посаду вдруге або втретє (у випадку Санадера).
Виборча система
151 депутата парламенту Хорватії обирають трьома способами: 140 обираються в десятьох округах (по 14 місць) за допомогою пропорційного представництва, використовуючи виборчий поріг у 5 %, при цьому кількість місць розподіляється за методом д'Ондта; 3 депутати обираються в спеціальному виборчому окрузі для хорватських громадян і осіб хорватського походження, які проживають за кордоном;[6] 8 обираються у виборчому окрузі для національних меншин: 3 від сербів, 1 від італійців, 1 від угорців, 1 від чехів/словаків, 1 від албанців/боснійців/македонців/чорногорців/словенців та 1 від австрійців/болгар/німців/євреїв/поляків/циган/румунів/русинів/росіян/турків/українців/волохів.
Прогнози
Дані екзит-полів, проведених найбільшими телеканалами країни, засвідчили, що Соціал-демократична партія здобуде 58 місць зі 151, а Хорватська демократична співдружність виборе 57 мандатів.[7]
Результати
Вибори майже не змінили розстановку політичних сил у парламенті.[7] За результатами виборів, найбільше голосів здобула консервативна Хорватська демократична співдружність, яка одержала 61 місце у парламенті. На другому місці з невеличким відривом йде головний суперник консерваторів — Соціал-демократична партія, яка виборола 54 мандати. Третє місце, як і на попередніх виборах лише 10 місяців тому, посів Міст незалежних списків, який матиме в новому парламенті 12 своїх депутатів.[8][9] «Міст» і надалі володітиме «золотою акцією», адже без його участі жодній із великих політичних партій не вдасться створити більшість. Решту мандатів поділили між собою дрібні політичні сили та представники нацменшин.[10]
Партії та коаліції
|
Голоси
|
%
|
Зміна
|
Місць
|
+/–
|
Внутрішні виборчі округи (1-й–10-й)
|
|
Коаліція ХДС
|
ХДС, ХСЛП, ХХДП
|
682.687
|
36,27 %
|
+2,91 %
|
59
|
+3
|
|
Народна коаліція
|
СДП, ХНП, ХПП, ХСП
|
636.602
|
33,82 %
|
+0,62 %
|
54
|
-2
|
|
Міст незалежних списків
|
186.626
|
9,91 %
|
-3,60 %
|
13
|
-6
|
|
Коаліція «Єдиний вибір»
|
Жива стіна, Змінимо Хорватію, Молодіжна дія, Азбука демократії, ХДСП
|
117.208
|
6,23 %
|
+1,99 %
|
8
|
+7
|
|
Коаліція «За прем'єр-міністра»
|
БМ 365, Реформісти, Нова хвиля, Хорватська селянська партія Степана Радича, Блок «Пенсіонери Разом»
|
76.054
|
4,04 %
|
+0,72 %
|
2
|
±0
|
|
Коаліція «Ще сильніша Істрія»
|
ДАІ, ПГК, Список за Рієку
|
43.180
|
2,29 %
|
+0,46 %
|
3
|
±0
|
|
Коаліція «Розвернися, Хорватіє»
|
«Розумно», «За місто»
|
38.812
|
2,06 %
|
нова
|
0
|
нова
|
|
Коаліція ХДАСБ
|
ХДАСБ, ХКП
|
23.573
|
1,25 %
|
-0,11 %
|
1
|
-1
|
|
Інші партії та незалежні списки
|
77.575
|
4,12 %
|
|
0
|
-1
|
|
Недійсні
|
36.871
|
1,92 %
|
|
-
|
-
|
Загалом по внутрішніх округах
|
1.919.188
|
100 %
|
-
|
140
|
±0
|
Зареєстровані виборці / явка
|
3.531.279
|
54,35 %
|
-6,47 %
|
-
|
-
|
XI округ — хорватські громадяни, які проживають за кордоном
|
|
Хорватська демократична співдружність
|
13.117
|
62,72 %
|
-22,97 %
|
2
|
-1
|
|
Незалежний список на чолі з Жельком Гласновичем
|
5.211
|
24,91 %
|
нова
|
1
|
нова
|
|
Коаліція «За прем'єр-міністра»
|
БМ 365, Реформісти, Нова хвиля, Хорватська селянська партія Степана Радича, Блок «Пенсіонери Разом»
|
936
|
4,47 %
|
+0,17 %
|
0
|
±0
|
|
Міст незалежних списків
|
656
|
3,13 %
|
-0,76 %
|
0
|
±0
|
|
Інші списки XI округу
|
993
|
4,75 %
|
|
0
|
±0
|
|
Недійсні
|
295
|
1,39 %
|
|
-
|
-
|
Загалом по XI округу
|
21.208
|
100 %
|
-
|
3
|
±0
|
Зареєстровані виборці / явка
|
21.223
|
99,93 %
|
+0,02 %
|
-
|
-
|
XII округ — Виборчий округ національних меншин
|
|
Самостійна демократична сербська партія
|
Виборча система відрізняється
|
3
|
±0
|
|
Демократичний союз угорців Хорватії
|
1
|
+1
|
|
Союз ромів Хорватії «Калі Сара»
|
1
|
±0
|
|
Союз албанців Хорватії
|
1
|
+1
|
|
Незалежні організації (італійська меншина)
|
1
|
±0
|
|
Незалежні організації (чеська і словацька меншини)
|
1
|
±0
|
Загалом по XII округу
|
37.902
|
100 %
|
-
|
8
|
±0
|
Зареєстровані виборці / явка
|
211.267
|
17,94 %
|
-1,14 %
|
-
|
-
|
Всього місць у парламенті
|
151
|
±0
|
Джерело: Державна виборча комісія.[11]
|
Примітки