Kapp Verde,[a] offisielt Republikken Kapp Verde,[3] er en stat og øygruppe i Atlanterhavet, 570 km vest for det afrikanske fastlandet. Øygruppen består av ti større vulkanske øyer og fem små øyer. Øyene utgjør kombinert litt over 4 000 km² i areal.
Kapp Verde var ubebodd da øygruppen ble oppdaget og kolonisert av portugiserne på 1400-tallet. Øygruppen ble et knutepunkt for handel for den atlantiske slavehandelen. De fleste innbyggerne stammer fra begge gruppene, portugisere og afrikanere. Øyene vokste i velstand utover 1500- og 1600-tallet og tiltrakk seg både handelsmenn og pirater. Ved slutten av slavehandelen på 1800-tallet fikk øyene en økonomisk tilbakegang og utvandring, men har siden gradvis bedret seg som et viktig kommersielt senter og stoppested for internasjonale skipsruter. Øyene ble innlemmet som et oversjøisk departement av Portugal i 1951, men Kapp Verde argumenterte for uavhengighet, noe landet greide fredelig i 1975 som følge av en lang frigjøringskrig og nellikrevolusjonen i Portugal.
Siden tidlig i 1990-årene har Kapp Verde vært et stabilt representativt demokrati og har forblitt et av de mest utviklede og demokratiske landene i Afrika. Det mangler naturlige ressurser, og dets økonomi er hovedsakelig innen servicenæringen med et voksende fokus på turisme og utenlandske investeringer. Befolkningen er på 512 096 innbyggere i 2013,[4] og en stor andel av befolkningen, rundt 236 000, bor på hovedøya Santiago.[5] Befolkningen er i stor grad av blandet europeisk og afrikansk herkomst,[6] og de er i overveiende grad katolikker, mer enn 85 % i 2007, en arv fra det tidligere portugisiske styret.[7] Kapp Verde er medlem av Den afrikanske union.[8][9]
Etymologi
Navnet på landet stammer fra det nærliggende Cap-Vert, som ligger ved kysten av Senegal i Afrika,[10] som selv hadde opprinnelig vært kalt for «Cabo Verde» da det ble oppdaget av portugisiske oppdagere i 1444, noen få år før øyene Kapp Verde ble oppdaget. Verde betyr «grønn» på portugisisk.
Den 24. oktober 2013 ble det kunngjort av De forente nasjoner at Kapp Verde ikke ønsket at landets navn skal oversettes til andre språk. Istedenfor Kapp Verde skal betegnelsen «Cabo Verde» benyttes.[3][11]
Historie
Oppdagelsen av øyene
Henrik Sjøfareren finansierte de første portugisiske oppdagelsesekspedisjonene langs Afrikas atlanterhavskyst
Den portugisiske prinsen Henrik Sjøfareren engasjerte den venetianske kapteinen og oppdageren Alvise Cadamosto for å utforske atlanterhavskysten av Afrika. På sin andre ferd i 1456 oppdaget han flere av Kapp Verdes øyer.
Da Cadamosto og hans menn kom til Kapp Verde, var øyene ubebodde, og på vegne av den portugisiske kronen gjorde han krav på øygruppen. I det påfølgende tiåret utforsket kapteinene Diogo Dias og António Noli resten av øygruppen på vegne av Henrik Sjøfareren.
Portugisisk kolonisering og den første europeiske bosetning i tropene
Portugiserne vendte tilbake til øya São Tiago (Santiago) seks år senere (i 1462) for å grunnlegge byen Ribeira Grande (nå Cidade Velha). Ribeira Grande var den første permanente europeiske bosetningen i tropene.
Slavehandel
På grunn av sin beliggenhet utenfor Afrikas vestkyst, som var strategisk viktig for handelsruten mellom Afrika, Europa og den nye verden, ble Kapp Verde en viktig havn og knutepunkt for slavehandel.
Øygruppens økonomiske vekst som følge av slavehandelen tiltrakk seg pirater, inkludert Francis Drake fra England. Drake plyndret Riberia Grande (nå Cidade Velha) i 1582 og 1585. Etter et fransk angrep i 1712 mistet Riberia Grande sin betydning i forhold til Praia, som ble hovedstad i 1770.
Nedgangstider
I 1747 ble øyene rammet av den første av mange tørkeperioder, som siden den gang har rammet øyene med omtrent fem års mellomrom. Forholdene ble forverret på grunn av avskoging og overbeite. Tre større tørkeperioder på 1700- og 1800-tallet førte til at over 100 000 personer sultet i hjel. De portugisiske styresmaktene sendte svært liten hjelp til øybeboerne i tørkeperiodene.
Fra midten av 1800-tallet og de påfølgende år avskaffet flere land slavehandelen, noe som påvirket Kapp Verdes økonomi i negativ retning. Velstanden som hadde blitt bygget opp i slavehandelstiden, forvitret gradvis.
Tørkeperiodene og økonomiske nedgangstider gjorde at mange kappverdere emigrerte til New England på slutten av 1800-tallet.
Andre verdenskrig
Tiden under andre verdenskrig ble ekstra tung for øyene da de ble rammet av tørkeperioder med påfølgende hungersnød, vulkanutbrudd og en sterk tilbakegang i skipstrafikken. Dette førte til at økonomien kollapset, og som tidligere var hjelpen fra kolonimakten begrenset, og mange tusen døde av sult.
Uavhengighet fra Portugal
I perioden 1910–25 hadde Portugal 40 forskjellige regjeringer samt 18 revolusjoner og kuppforsøk, og i 1926 skjedde det siste av en lang rekke militærkupp i Portugal. Landet fikk et høyrevridd diktatur som så på koloniene som et middel for å øke landets velstand, og at disse måtte utvikles i Portugals og portugisernes interesse. Gjentatt hungersnød, høy arbeidsløshet og fattigdom og de portugisiske styresmaktenes manglende evne til å løse problemene medførte økt motstand mot kolonimakten i befolkningen.
Men Portugals diktator António de Oliveira Salazar ville ikke gi slipp på koloniene så lett som britene og franskmennene hadde gjort. Etter andre verdenskrig fortsatte Portugal å beholde koloniene, fra 1951 omtalt som oversjøiske territorier. De fleste afrikanske kolonier oppnådde uavhengighet i perioden 1957–64, men ikke de portugisiske.
Det afrikanske partiet for Guinea-Bissau og Kapp Verdes uavhengighet (Partido Africano da Independência da Guiné e Cabo Verde – PAIGC) ble stiftet i 1956 av Amílcar Cabral. Etter tre års forberedelser var de klare med sin første aksjon, som markerte starten på en 13 år lang frigjøringskrig for Kapp Verde og portugisiske Guineas uavhengighet. Det skjedde 3. april1959 i forbindelse med streiken i Pijuguitihavnen i Port of Bissau i portugisisk Guinea.
Frigjøringskrigen skulle vise seg å bli den lengste av de afrikanske frigjøringskrigene. Kolonipolitiet (P.I.D.E) slo ned på streiken og åpnet ild mot de streikende havnearbeiderne. 50 personer omkom. 10 000 sovjetiske og 35 000 portugisiske deltok i frigjøringskrigen.
I april 1974 ble fascistregimet i Portugal avsatt i et militærkupp. Det nye regimet overførte makten til en overgangsregjering, og i 1975 fikk republikken Kapp Verde full uavhengighet med Aristides Pereira fra PAICV som president. Pereira lovet å lede en demokratisk og sosialistisk nasjon da han ble valgt til president, men forverret i stedet landets økonomiske situasjon og forfulgte dissidenter av regimet. Kapp Verde ble omgjort til en ettpartistat, og landet inngikk allianser med land som Folkerepublikken Kina og Libya. Ettpartistyret varte til 1990.
Kapp Verde oppnådde sin uavhengighet delvis på grunn av bestrebelsene til PAIGC og på grunn av nellikrevolusjonen i Portugal.
Forsøk på union med Guinea-Bissau
Etter uavhengigheten prøvde PAIGC å forene Kapp Verde og Guinea-Bissau til en nasjon. PAIGC kontrollerte regjeringen i begge land, men et kupp i Guinea-Bissau i 1980 satt en stopper for planene. På Kapp Verde styrte PAICV (assosiert med PAIGC) helt frem til det i 1991 ble avholdt valg som resulterte i regjeringsskifte. PAICV ble gjenvalgt i 2001.
Demokratisering
Aristides Pereira på statsbesøk i USA 4. oktober 1983
Foto: Maria Briestline / US Department of Defense
På bakgrunn av økt press for større politisk frihet innkalte PAICV parlamentet til et hastemøte i februar 1990 for å diskutere endringer i konstitusjonen for å gjøre slutt på ettpartistyret. Opposisjonsgruppene samlet seg i hovedstaden Praia for å danne Bevegelsen for demokrati (Movimento para a Democracia – MpD) i april 1990, hvor målet var å kunne stille til presidentvalget i desember 1990.
Ettpartistyret ble avskaffet 28. september 1990, og det første flerpartivalget til parlamentet ble avholdt i januar 1991. MpD fikk flertall i parlamentet, og MpDs presidentkandidat Antonio Mascarenhas Monteiro slo PAICVs kandidat med 73,5 % av stemmene. Monteiro avløste landets første president, Aristides Pereira, som hadde sittet ved makten siden 1975.
I det neste valget i desember i 1995 økte oppslutningen til MpD ytterligere, hvor MpD fikk 50 av de 72 setene i nasjonalforsamlingen, i tillegg til at MpDs presidentkandidat ble gjenvalgt i presidentvalget i februar 1996.
I presidentvalget i 2001 kjempet to tidligere statsministere om vervet, Pedro Pires og Carlos Veiga. Pires var statsminister under PAICVs regime, mens Veiga var statsminister i brorparten av Monteiros periode. Presidentvalget ble en politisk thriller, hvor Pires vant med 12 stemmer.[12]
Politikk
Styresett
Kapp Verde er et parlamentariskdemokrati med et flerpartisystem, hvor statsministeren er regjeringssjefen. Statsministeren blir valgt av nasjonalforsamlingens 72 medlemmer (Asembleia Nacional) og innsatt av presidenten. Statsministeren utpeker regjeringens ministere og statsråder. Både regjeringen og nasjonalforsamlingen har lovgivende makt, mens domstolene er uavhengige.
Kapp Verdes konstitusjon ble vedtatt i 1980 og revidert i 1992. Valg blir avholdt for både statsminister og president, som begge blir valgt for en femårsperiode. Medlemmene av nasjonalforsamlingen blir også valgt, og de utnevner dommerne i Høyesterett sammen med statsminister og president.
I 1991 ga PAICV etter for presset om å innføre flerpartivalg, et valg som ble vunnet av Bevegelsen for demokrati (MpD). MpD fikk flertallet i nasjonalforsamlingsvalget og gikk seirende ut av presidentvalget. I 2001 vant PAICV presidentvalget og fikk flertallet i nasjonalforsamlingen.
Kapp Verde er et stabilt demokrati, og valgene blir ansett som frie og rettferdige. Landet har en fri presse og et velfungerende rettsvesen.
Nasjonalforsamlingen
Kapp Verdes første nasjonalforsamlingsvalg var i juni 1975. Kun kandidater fra PAIGC fikk lov til å stille til valg, og partiets generalsekretær Aristides Pereira ble valgt til president 5. juli1975 i forbindelse med landets uavhengighet fra Portugal.
Neste valg på nasjonalforsamlingen ble avholdt 7. desember1980, også dette et ettpartivalg. President Pereira ble gjenvalgt uten motkandidater. Under nasjonalforsamlingsvalget i 1985 ble nasjonalforsamlingen utvidet til 83 seter, og for første gang kunne uavhengige kandidater som var godkjent av PAICV, stille til valg.
I 1990 ble Kapp Verde et av de første landene i Afrika som avskaffet ettpartistyret og innførte demokrati. Landets første flerpartivalg ble avholdt 13. januar 1991 og ble ansett som fritt og rettferdig. PAICV mistet makten til opposisjonsbevegelsen MpD, som fikk 56 av 79 seter.
I neste valg på nasjonalforsamling 17. desember 1995 ble nasjonalforsamlingens seter redusert fra 79 til 72. MpD fikk i dette valget 50 seter, og PAICV fikk 21 seter. Det demokratiske partiet fikk det siste setet.
Nasjonalforsamlingsvalget 14. januar 2001 oppnådde PAICV 40 seter, MpD 30 seter og Demokratialliansen for forandring 2 seter.
Det siste nasjonalforsamlingsvalget ble avholdt 22. januar 2006, som var landets fjerde valg siden innføringen av flerpartisystemet. Valgresultatet ble tilnærmet identisk med valget i 2001, ved at PAICV fikk 41 seter, MpD 29 seter og Demokratialliansen for forandring 2 seter.
Kart over Kapp Verde med numererte kommunenavn (se listen)Porto Grande - havnen i Mindelo, São VicenteøyaStrand på øya São Vicente
Kapp Verde er delt inn i 22 kommuner (portugisisk: concelhos), som videre er delt inn i 32 freguesias («prestegjeld») basert på den kirkelige inndelingen som eksisterte i kolonitiden.
Øygruppen Kapp Verde består av ti hovedøyer og fem mindre øyer, som er inndelt i to øygrupper: Barlaventos (nordlige øygruppe) og Sotaventos (sørlige øygruppe).
Av disse øyene er det kun Santa Luzia og Razo som er ubebodd. Alle øyene er vulkanske, og en aktiv vulkan finnes på den ene øya, Fogo ("Pico de Fogo" – Fogofjellet). Forrige utbrudd var i 1995.
Byer
Flyfoto av hovedstaden PraiaMindelo, São VicenteSanta Maria, Sal
Majoriteten av Kapp Verdes befolkning bor i hovedstaden Praia eller på øya Santiago. Totalt 55 % av befolkningen bor på denne øya, noe som utgjør 265 066 (1. januar 2005).
Fiskere ved havnen i Tarrafal på øya São NicolauSaltutvinning på øya Maio
Kapp Verde er en liten nasjon som mangler ressurser og har opplevd store kriser og mangel på vann. (Landet har ingen ferskvannskilder.) Landbruk er vanskelig på grunn av mangel på regn og er begrenset til kun fire av øyene for det meste av året. Det meste av landets BNP kommer fra serviceindustrien. Kapp Verdes økonomi har hatt en sterk økning siden på slutten av 1990-årene og er nå betraktet som et land med en gjennomsnittlig levestandard. Kapp Verde har tette bånd til Portugal på det økonomiske planet og har knyttet sin valuta opp mot den portugisiske escudo og til euro fra 1999.
Den tidligere portugisiske statsministeren José Manuel Durão Barroso, i 2004 president for Europakommisjonen, har lovet å hjelpe Kapp Verde til å bli bedre integrert med EU innflytelsessfære via utvidet samarbeid med Portugal. I mars 2005 leverte den tidligere portugisiske presidenten Mário Soares et forslag som ba EU om å starte medlemskapssamtaler med Kapp Verde, et forslag som ikke har blitt tatt til følge.
Befolkningsutvikling. Tallene er utgitt av FAO (2005). Alle tall i tusen
De fleste innbyggerne på Kapp Verde er etterkommere av hvite portugisiske nybyggere og svarte afrikanske slaver. Europeiske forfedre inkluderer også spanske og italienske sjømenn som fikk tildelt land på øyene av Portugal, samt portugisiske jøder som flyktet fra inkvisisjonen. I tillegg har Kapp Verde nederlandske, engelske, franske, arabiske, amerikanere, brasilianere, kinesere fra Macao og jøder fra Libanon og Marokko. Alle disse inngår i det som omtales som mestiçobefolkningen, det vil si personer med både europeisk og ikke-europeisk herkomst.
De fleste portugisere flyttet fra Kapp Verde i forbindelse med landets selvstendighet i 1975.
De fleste innbyggerne (93,2 %) tilhører Den katolske kirke, men troen er påvirket av lokale tradisjoner. 6,8 % av innbyggerne er protestanter.
De første katolske prestene kom til øyene i 1462. Fransiskanerne kom i 1466, og i 1532 ble det opprettet et bispedømme, Santiago de Cabo Verde, som også omfattet afrikakysten mellom Gambiafloden og Kapp Palmas. Jesuittene virket der mellom 1604 og 1642, og i 1656 kom de første kapusinerne. I dag (2006) er de fleste av prestene enten kappverdere eller goanesere. Et nytt bispedømme, Mindelo, ble opprettet i 2003 og omfatter den nordlige øyrekken (Barlavento).
Protestantene utgjør en liten minoritet. De fleste er nazarenere, som innledet sitt misjonsarbeid der i 1903. Adventistene etablerte en kirke på øyene i 1935.
Språk
Kapp Verdes offisielle språk er portugisisk, som er det språket som blir brukt i skoleundervisningen, administrasjon og media. I tillegg kommer et kreolspråk med et blandet ordforråd fra ulike vestafrikanske språk og portugisisk. Det finnes mange varianter av kreolsk på Kapp Verde, og forskjellen mellom variantene kan være betydelig mellom hver enkelt øy. Hovedskillet er mellom de sørlige (Sotavento) og nordlige (Barlavento) dialektene.
Nesten hele vokabularet er fra portugisisk, men grammatikken har mange fellestrekk med andre kreolspråk. Verb bøyes ikke i person, og det er få uregelmessige verb. Dialekten på São Vicente er nærmest portugisisk, og bádiu fra det indre av Santiago er mer lik Guinea-Bissau-kreolsk. Kappverdiansk har mange likhetstrekk med papiamento på Aruba, Curaçao og Bonaire.
Det har etter selvstendigheten kommet en del litteratur på de ulike kreolske dialektene, spesielt på bádiu som blir snakket på hovedstadsøya Santiago og São Vicentes soncente. Det kreolske språkets prestisje har økt. ALUPEC (Alfabeto Unificado para a Escrita do Caboverdiano) er basert på Santiagos versjon av kreolsk og er det myndighetene har godkjent som offisiell ortografi for kappverdiansk kreol. Forskjellen mellom de kreolske dialektene på de ulike øyene har imidlertid vært en stor hindring for en slik endring. Tradisjon og at eliten behersker portugisisk er andre hindringer.
Kapp Verdes kultur reflekterer landets portugisiske og afrikanske røtter. Kjente musikkformer er morna, koladera, funana (Santiago), batuku (Santiago), finason (Santiago), mazurka, valza (vals), kontradanza, lundum (Boa Vista). Koladera har fått moderniserte former, som kola-zouk, zouk love og pasada. Kizomba har blitt populært på øyene de siste årene, men er opprinnelig en angolansk musikkstil.
Morna er en kappverdisk musikkform i samme genre som portugisisk fado, brasiliansk modinha og argentinsk tango. Tekstene er som regel på kreolsk, og instrumentene som blir brukt på Kapp Verde, er klarinett, cavaquinho, trekkspill (torader, kalt gaita, brukt sammen med), ferrinho (en metallstang man skraper på med en skje eller kniv, for å holde rytmen i funana), fiolin, piano, cimboa (en enstrenget fele), skarptrommer (brukt i tabanka-opptog), konkylier (brukt i tabanka-opptog) og gitar. Sangerinnen Cesária Évora, som hørte hjemme i mornamusikken, vant internasjonal anerkjennelse.[13]Mayra Andrade regnes som en av Evoras arvtakere.[14][15]
Hver av de ni øyene som er Kapp Verde, har sin favoritt blant de ulike stilartene. Mest afrikansk innflytelse finner man på Sotavento, øygruppen i sør, der funana, batuku, finason og koladera dominerer. I Barlavento, øygruppen i nord, dominerer den europeiske påvirkningen. Her finnes blant annet morna, vals, masurka og kontradanza. Lundum er i dag så godt som forsvunnet, men kan fortsatt oppleves i private bryllup.
Den kjente jazzmusikeren Horace Silver er halvt kappverdisk. Hans hit «Cape Verdean Blues» fra 1965 er den eneste med klar referanse til barndomshjemmet, der faren og hans venner jammet med utgangspunkt i tradisjonelle sanger. Ellers finner vi kappverdere i både Duke Ellingtons storband og Machitos latinske storband.
10. mars 2012 vant norske Conor Patrick tre priser under Cabo Verde Music Awards med sin gruppe Jay & Bandidos, i klassene beste electronica, beste hiphop og beste reggae, for albumet Sempri Bandidos.
Klima
Selv om temperaturen til tider kan være ganske høy, blåser det ofte en svalende bris på de fleste øyene. Det tropiske klimaet har to årstider, den tørre fra november til juli, og den fuktige og varmeste fra august til oktober.
Oppføringer på UNESCOs liste knyttet til aktivt vern av immateriell kultur (Intangible Cultural Heritage) . Årstallet angir når det ble listeført hos UNESCO.
2019 – Morna, tradisjonell musikkform med sang, poesi og dans
^En genetisk undersøkelse vise at befolkningen er europeisk i den mannlige slektslinjen og vestafrikansk i den kvinnelige, noe som utgjør 56 % afrikansk og 44 prosent europeisk. Jf. «Actualidade»Arkivert 1. mai 2013 hos Wayback Machine., Asemana.sapo.cv.
^Filipa Santos. «Entrevista a Mayra Andrade». Agenda Cultural Lisboa. Arkivert fra originalen 5. desember 2013. Besøkt 26. mai 2014.«Arkivert kopi». Archived from the original on 5. desember 2013. Besøkt 13. mars 2016.CS1-vedlikehold: Uheldig URL (link)
Litteratur
Bøker
(en) Americo C. Araujo: Little known: The European side of Cape Verde Islands: a contribution to the knowledge of a people. ISBN 1-881495-11-6
(en) Laura Bigman: History and Hunger in West Africa: Food Production and Entitlement in Guinea-Bissau and Cape Verde. ISBN 0-313-26746-4
(en) Thomas Bentley Duncan: Atlantic Islands: Madeira, the Azores, and the Cape Verdes in Seventeenth-Century Commerce and Navigation. ISBN 0-226-17001-2
(en) Marilyn Halter: Between Race and Ethnicity: Cape Verdean American Immigrants, 1860-1965. ISBN 0-252-06326-0
(en) Mark Langworthy og Timothy J. Finan: Waiting for Rain: Agriculture and Ecological Imbalance in Cape Verde. ISBN 1-55587-709-5
(en) Richard A. Lobban: Cape Verde: Crioulo Colony to Independent Nation. ISBN 0-8133-3562-0
(en) Richard A. Lobban og Marlene Lopes: Historical Dictionary of the Republic of Cape Verde. ISBN 0-8108-2918-5
(en) M. Mitchell Serels: Jews of Cape Verde: A Brief History. ISBN 0-87203-147-0
Indian diaspora community in Africa Indians in MozambiqueTotal population70,000[1]Regions with significant populationsMaputo · Island of Mozambique · Inhambane · NampulaLanguagesPortuguese · Konkani · Hindi · Telugu · Gujarati · EnglishReligionHinduism · Islam · ChristianityRelated ethnic groupsPeople of Indian Origin Indian Mozambicans form the s...
هذه المقالة يتيمة إذ تصل إليها مقالات أخرى قليلة جدًا. فضلًا، ساعد بإضافة وصلة إليها في مقالات متعلقة بها. (أبريل 2019) دونالد بلاك معلومات شخصية الميلاد سنة 1941 (العمر 81–82 سنة) مواطنة الولايات المتحدة الحياة العملية المدرسة الأم كلية الآداب والعلوم والفنون في جامعة مي
Glacier in Antarctica Location of Pernik Peninsula on Loubet Coast, Antarctic Peninsula. Solun Glacier (Bulgarian: ледник Солун, romanized: lednik Solun, IPA: [ˈlɛdnik ˈsɔɫon]) is the 9.3 km long and 4 km wide glacier on Pernik Peninsula, Loubet Coast on the west side of Antarctic Peninsula, situated east of Škorpil Glacier and northwest of McCance Glacier. It drains the north slopes of Protector Heights, and flows northwards into Darbel Bay. The glacie...
Fall of TlemcenDateJanuary – May 1518LocationTlemcen, AlgeriaResult Hispano-Zayyanid victory Restoration of Abu Hammou to the throne of the Kingdom of Tlemcen.Territorialchanges Tlemcen is recaptured by the Zayyanid Kingdom of TlemcenBelligerents Sultante of Algiers Kingdom of Spain Kingdom of TlemcenCommanders and leaders Oruç Reis † Don Martin d'Argote Abu HammouStrength 6,500 soldiers 10,000 soldiers vteOttoman–Habsburg warsHungary and the Balkans Mohács (1526) Hungar...
Hypothetical prehistoric ethnolinguistic group The Proto-Indo-Europeans are a hypothetical prehistoric ethnolinguistic group of Eurasia who spoke Proto-Indo-European (PIE), the reconstructed common ancestor of the Indo-European language family. Knowledge of them comes chiefly from that linguistic reconstruction, along with material evidence from archaeology and archaeogenetics. The Proto-Indo-Europeans likely lived during the Late Neolithic period (6,400–3,500 BC). Mainstream scholars place...
In de ban van de ring De Ene Ring op het opengeslagen boek Oorspronkelijke titel The Lord of the Rings Auteur(s) J.R.R. Tolkien Vertaler Max Schuchart Taal Engels (origineel) en o.m. Nederlands (vertaald) Onderwerp De strijd om De Ene Ring en de heerschappij over Midden-aarde Genre high fantasy Uitgever Uitgeverij Unieboek-Het Spectrum Uitgegeven 1954-1955 (1956-1957 NL) ISBN 9022536203 Verfilming The Lord of the Rings (3 delen) Voorloper De Hobbit Portaal Literatuur In de ban va...
Artikel ini tidak memiliki referensi atau sumber tepercaya sehingga isinya tidak bisa dipastikan. Tolong bantu perbaiki artikel ini dengan menambahkan referensi yang layak. Tulisan tanpa sumber dapat dipertanyakan dan dihapus sewaktu-waktu.Cari sumber: Departemen Meteorologi India – berita · surat kabar · buku · cendekiawan · JSTOR Departemen Meteorologi India (IMD) adalah badan Kementerian Ilmu Bumi dari Pemerintah India. Ini adalah badan utama yang b...
Men's national basketball team representing Albania This article is about the men's team. For the women's team, see Albania women's national basketball team. AlbaniaFIBA ranking99 1 (15 September 2023)[1]Joined FIBA1947FIBA zoneFIBA EuropeNational federationFSHBCoachAntonios DoukasNickname(s)Kuq e Zinjtë(The Red and Blacks)Shqiponjat(The Eagles)FIBA World CupAppearancesNoneEuroBasketAppearances2 (first in 1947)MedalsNone Home Away First international Italy 60–15 Albania (...
1983 EP by Game TheoryPointed Accounts of People You KnowEP by Game TheoryReleased19832014 (reissue)RecordedMay 1983GenrePower pop, jangle popLength22:52LabelRational, OmnivoreProducerScott MillerGame Theory chronology Blaze of Glory(1982) Pointed Accounts of People You Know(1983) Distortion EP(1984) Pointed Accounts of People You Know is the second release from Game Theory, a California power pop band fronted by guitarist and singer-songwriter Scott Miller. Initially released in 1983...
Metropolitan area in the Philippines Metropolitan area in PhilippinesMetro Davao Kaulohang Dabaw (Cebuano)Metropolitan areaMetropolitan DavaoSkyline of Davao City Metro Davao within Davao RegionCoordinates: 7°04′N 125°36′E / 7.07°N 125.6°E / 7.07; 125.6Country PhilippinesRegionDavao Region(Region XI)Province(s)Davao del NorteDavao de OroDavao del SurDavao OccidentalDavao OrientalManaging entityMetropolitan Davao Development Au...
Serra da EstrelaNegara asalPortugalWilayahSerra da Estrela, Mangualde, Celorico da Beira, Tondela, Gouveia, Penalva, Fornos de Algordes, Carregal do SalSumber susuDombaDipasteurisasiTidakTeksturSemi-kerasKadar lemak45%Waktu pematangan30 hariSertifikasiTidak[1] Serra da Estrela adalah keju dari Portugal yang menggunakan susu domba mentah dalam proses pembuatannya.[1] Secara tradisional, keju ini diproduksi di daerah pegunungan Serra da Estrela di Portugal bagian tengah.[1...
Coat of arms of Del Carretto family The House of Del Carretto is the name of an old and influential Italian noble family, whose members occupied many important political and ecclesiastical positions in an area of the Italian Peninsula. History The Del Carretto family has descended from the House of Aleramici and was divided into many branches, feudal lords of the western Ligurian Riviera and of Lower Piedmont. The founder of the dynasty was Henry del Vasto, son of Boniface del Vasto, lord of ...
село Фошки Країна Україна Область Чернівецька область Район Вижницький район Громада Путильська селищна громада Код КАТОТТГ UA73020130180046381 Облікова картка с. Фошки Основні дані Населення 417 Поштовий індекс 59107 Телефонний код +380 3738 Географічні дані Географічні коорди...
This article is about the Paul Fleischman novel. For the Håkan Nesser novel, see The Mind's Eye (novel). This article needs additional citations for verification. Please help improve this article by adding citations to reliable sources. Unsourced material may be challenged and removed.Find sources: Mind's Eye novel – news · newspapers · books · scholar · JSTOR (June 2015) (Learn how and when to remove this template message) First US edition(publ....
Disused railway station in Kent, England GrainThe site of the station in 1995General informationLocationGrain, MedwayEnglandGrid referenceTQ869750Platforms2Other informationStatusDisusedHistoryPost-groupingBritish Railways, Southern RegionKey dates3 September 1951Opened4 December 1961Closed Grain station (TQ 869 750 51°26′38″N 0°41′04″E / 51.443833°N 0.684335°E / 51.443833; 0.684335) was a railway station in the Medway, England. It opened on 3 September 195...
1952 novel by Harold L. Goodwin Assignment in Space with Rip Foster redirects here. For the song by Hayden, see Everything I Long For. First editionCover art by E. Deane Cate Rip Foster Rides the Gray Planet is a young adult science fiction novel written by Harold L. Goodwin under the pseudonym Blake Savage. The novel was originally published by Whitman in hardcover in 1952 and reprinted in the United Kingdom later in the same year as Rip Foster Rides the Grey Planet (note the spelling of gra...
American Filipino-themed restaurant chain Manila SunsetA location in Cerritos, CaliforniaTypePrivateIndustryFoodserviceFounded1985; 38 years ago (1985) in Los Angeles, CaliforniaFounderBen HaliliNumber of locations7 (2023)Area servedCaliforniaWashingtonKey peopleJay Halili (owner)Websitewww.manilasunset.com Manila Sunset is an American chain of Filipino-themed restaurants targeted towards overseas Filipinos. It mainly features foods from its culture and places its seven...
This article is about the album by Aphex Twin. For the epicurean of the same name, see Siro the Epicurean. 2014 studio album by Aphex TwinSyroCover for physical editionsStudio album by Aphex TwinReleased19 September 2014 (2014-09-19)RecordedMid-to-late 2000s – early 2010s (various studios)Genre Electronic IDM[1] techno[2] electro-funk[3][4] synth-funk[5] acid[6] Length64:31LabelWarpProducerRichard D JamesAphex Twin chron...
Bootstrap is based at Brown University (USA), and builds on the research and development done there. Bootstrap curriculum consists of 4 research-based curricular computer science modules for grades 6-12. The 4 modules are Bootstrap:Algebra, Bootstrap:Reactive, Bootstrap:Data Science, and Bootstrap:Physics. Bootstrap materials reinforce core concepts from mainstream subjects like Math, Physics and more, enabling non-CS teachers to adopt the introductory materials while delivering rigorous and ...