I 1911 etablerte Telegrafvesenet en kystradiostasjon lengre inne i Grønfjorden, i Green Harbour, som betjente nordlige deler av Atlanterhavet. Isfjord radio ble opprettet og avløste Grønfjord-radioen 22 år senere, etter anmodning fra Sovjetunionen. Bakgrunnen var de vanskelige is- og værforholdene som kunne skape problemer for skipsfarten til gruvebyene i Isfjorden. Et sovjetisk skipsforlis var den utslagsgivende årsaken og en bemannet radiostasjon med et fyrtårn var på plass i 1930-årene. Materialene til Isfjord Radio ble fraktet opp med motorkutteren M/K «Polarbjørn», og det første anlegget oppført av A. K. Orvin på vegne av Norges Svalbard- og Ishavsundersøkelser (forløperen til Norsk polarinstitutt).[1]
I mellomkrigstiden stod det her et hovedbygg, en brakke, en smie, et lagerbygg og et båtnaust. Det ble overdratt til Staten i 1933. Da Svalbard ble evakuert i 1941 ble byggene revet eller brent. Rett etter at krigen var over ble radiostasjonen gjenoppbygd på samme plass som før. I 1957–58 ble stasjonen utvidet med et nytt hovedbygg og et nytt generatorrom.
Telenor solgte i 2006 bygningene til Store Norske Spitsbergen Kulkompani, som leier dem ut til turistformål. Fra 1. januar 2008 leies de ut til Basecamp Explorer Spitsbergen. Men fortsatt har Telenor vanlig VHF kystradiosending fra stedet.
Den 19. september 2011 monterte Telenor Maritim Radio en ny kystradiosender på Isfjord Radio, som skal sende kortbølge vær- og ismeldinger til skipstrafikken rundt og nord for Svalbard. Dette er den tredje historiske antenneinstallasjonen på stedet og gjør igjen Isfjord Radio til et viktig sendersted for kystradioen i Nord-Atlanteren.
I begynnelsen av januar 2012 ble det oppdaget at store mengder diesel har lekket ut ved Isfjord radio, kanskje så mye som 150 000 liter. Utslippet ble oppdaget av ansatte fra Store Norske Spitsbergen Grubekompani i forbindelse med vedlikeholdsarbeid. Sysselmannen på Svalbard fikk deretter beskjed.[2]