Entre 1995 i 2007 el partit va estar en el govern formant coalició amb el Partit de la Independència, específicament sota els mandats de Davíð Oddsson i Geir Haarde, els dos del Partit de la Independència, i Halldór Ásgrímsson, del mateix Partit Progressista, qui ocupà el càrrec de Primer Ministre d'Islàndia entre 2004 i 2006 i a més va ser capdavanter del partit entre 1994 i 2006. Encara que el Partit Progressista originalment fou fundat com un partit agrari i encara troba la major part del seu suport en grangers i pescadors, va anar prenent gradualment una posició liberal dintre de l'espectre polític.
Va ser fundat en 1916 com una fusió de dos partits agraris, el Partit dels Grangers (Bændaflokkur) i els Grangers Independents (Óháðanar bændur). A través de la història d'Islàndia com a país independent, el Partit Progressista ha estat considerat com el segon major partit polític del país. Durant la seva existència s'ha unit formant coalicions de govern amb partits tant de dreta com d'esquerra. En gener de 2009 el partit va canviar el seu punt de vista davant la unió d'Islàndia a la Unió Europea, prenent una posició favorable i diferent de la que havia tingut anteriorment.[1]
A les eleccions legislatives islandeses de 2007 el partit va perdre 5 dels 12 escons que tenia. with the deal being signed on May 22, returning the Progressive Party to the Oposició. La coalició només tenia majoria d'un escó a l'Alþingi, i el Partit de la Independència va formar un govern amb l'Aliança Socialdemòcrata gràcies a l'acord signat el 22 de maig, tornant pel Partit Progressista a l'oposició. Quan es formà un govern minoritari d'esquerra al febrer de 2009, arran de la crisi financera islandesa, el Partit Progressista acordà defensar-se d'un vot de no confiança, però no forma part de la coalició governant.