Саманта Тейлор-Вуд народилася в Кройдоні, що біля Лондона[11]. Її батько, Девід, покинув сім'ю, коли їй було дев'ять років[12]. Її мати, Джеральдін, — вчитель йоги та астролог. У неї є молодша сестра Ешлі та зведений брат по матері Крістіан.
У 1994 році вона показала багатоекранну відеороботу під назвою «Killing Time», у якій четверо людей виконували пантоміму під оперну партитуру. З цього моменту багатоекранні відеороботи стали основним напрямком її творчості. Починаючи з відеоробот «Travesty of a Mockery» та «Pent-Up» у 1996 році. Одна з перших персональних виставок Тейлор-Вуд у Великій Британії відбулася в галереї «Chisenhale»[en] у східному Лондоні[en] у вересні–жовтні 1996 року. Вона була номінована на щорічну премію Тернера[en] у 1998 році, але поступилася художнику Крісу Офілі[en]. Вона отримала премію «Ily Café» як найперспективніший молодий художник на Венеціанській бієнале1997[en] року[15].
У 2000 році вона створила фотошпалери навколо риштувань лондонського універмагу Selfridges під час його реставрації; на муралі була зображена 21 культурна ікона, включаючи Елтона Джона, музиканта Алекса Джеймса та акторів Річарда Е. Гранта та Рея Вінстона. Пози фігур відсилали до відомих творів мистецтва минулого та нещодавніх фільмів[16]. Наступного року вона сфотографувала обкладинку та конверт для альбому Джона«Songs from the West Coast[en]» 2001 року.
У 2014 році відбулася нова фотовиставка Тейлор-Джонсон, присвячена приватній квартирі мадемуазель Шанель у галереї Саатчі. Серія з 34 фотографій під назвою «Другий поверх» зафіксувала приватні кімнати Коко Шанель на вулиці Камбон[fr], 31 у Парижі[19].
«Я подумала, що я занадто глибоко в цьому, і якщо я все зіпсую, я просто ніколи більше не зніму фільм, і мене охопила паніка. Я сіла у машину і сказала, що мені просто потрібно подзвонити цим продюсерам і вийти з цього. Я сіла у машину, вставила ключ у замок запалювання, і з радіо пролунав голос Леннона, і це було «(Just Like) Starting Over[en]«. Це був один із тих моментів, коли я подумала, що це знак: добре, я це зроблю.».
Оригінальний текст (англ.)
«I thought, I'm in too deep and if I mess this up I'm just never gonna make a film again, and I went into a panic. I got into the car and said, I just have to call these producers and pull out. I got into the car and I put the key into the ignition and Lennon's voice came straight out of the radio and it was Starting Over. It was one of those moments where I thought it was a sign: OK I'm gonna do it.»[20]
29 жовтня 2009 року на заключному дні показів 53-го щорічного Лондонському кінофестивалі відбулася демонстарція фільму. Фільм вийшов у Великобританії на День подарунків у 2009 році, отримавши позитивні відгуки. 21 січня 2010 року вона була номінована на премію BAFTA, але програла Данкану Джонсу.
У 2008 році вона зняла короткометражний фільм «Люблю тебе більше[en]», написаний Патріком Марбером[en] і спродюсований Ентоні Мінгеллою. У фільмі є дві пісні Buzzcocks і епізодична поява соліста групи Піта Шеллі[en]. У лютому 2009 року Тейлор-Вуд, співпрацюючи з Sky Arts[en], вирішила інтерпретувати «Vesti la giubba» з опери «Паяци». Вона прокоментувала: «Я дуже рада бути залученою в такий чудовий проект. Я думаю, що, зафіксувавши один із найбільш зворушливих моментів опери в короткометражному фільмі, ми надали арії сучасний вигляд»[23].
У 2011 році вона була режисером музичного відео «Überlin[en]» для R.E.M.[24]. У кліпі знявся її майбутній наречений Аарон Тейлор-Джонсон, який «кидає кілька ударів ногами у стилі кунг-фу, робить спроби піруетів, стрибає, б'є руками, робить чікен-волк[en], пробує зображати кроликів і в один момент пестить свій зад»[25].
У вересні 2011 року вона співпрацювала з Соланж Азагурі-Партрідж[en] над короткометражним фільмом «Daydream». Його було випущено на підтримку запуску нової колекції ювелірних виробів Азагурі-Партрідж «24:7». Під керівництвом Тейлор-Вуд Ліберті Росс[en] грає красиву жінку, яку в її спальні прикрашає коштовностями її коханець, якого грає Джей Джей Філд[en]. Оригінальна музика була створена лауреатом премії «Оскар» Аттікусом Россом, а оператором став лауреат BAFTA Джон Метісон[en][26][27].
У березні 2021 року було оголошено, що Тейлор-Джонсон буде доручено бути режисером і продюсером біографічної драми під назвою «Ротко», заснованої на справі Ротка[en]. Виробництво фільму розпочнеться влітку 2021 року[35].
У липні 2022 року було оголошено, що режисером художнього фільму «Емі Вайнгауз: Back To Black», байопіку, заснованого на житті та кар'єрі британської співачки Емі Вайнгауз, буде Тейлор-Джонсон[36]. Зйомки проекту стартували в січні 2023 року в Лондоні.
Вона практикує йогу та трансцендентальну медитацію, про які вона каже: «Я б не змогла пережити все без медитації, якою займаюся. Це те, що, на мою думку, допомогло мені впоратися з божевіллям»[38].
Вона вийшла заміж за торговця мистецтвом і галериста Джея Джоплінга[en] в 1997 році; у них було дві доньки, народжені в квітні 1997 і 2005 років[37]. У вересні 2008 року пара оголосила, що мирно розлучається після 11 років шлюбу[40].
Вона почала стосунки з актором «Стати Джоном Ленноном»Аароном Джонсоном після зустрічі на зйомках фільму у 2008 році, коли йому було 18, а їй 42[41][42][43]. Пара оголосила про заручини на прем'єрі фільму, в жовтні 2009 року[44]. Вони одружилися в «Бабінгтон Хаус[en]», що в графстві Сомерсет, 21 червня 2012 року і обоє взяли прізвище Тейлор-Джонсон[45]. У пари є дві дочки, народжені в 2010 і 2012 роках відповідно[46][47][48]. Вони проводять свій час у Лос-Анджелесі, штат Каліфорнія, та на фермі поблизу Брутона[en], графство Сомерсет, в Англії[49][50].
Дискографія
Вона випустила три пісні у співпраці з Pet Shop Boys: