Богиня Дурґа веде вісім матрік на битву проти демона Рактавіджі. Зображення з Маркадея-Пурани.
Пура́ни[1] (санскр.पुराण, purāṇa IAST, «сказання») — індуїстські релігійні тексти, в яких розповідається історія Всесвіту від створення до знищення, генеалогія монархів, героїв, мудреців та напівбогів, опис космології, філософії та географії індуїзму[2]. Пурани зазвичай надають перевагу одному божеству та часто використовують релігійні та філософські поняття. Вони як правило написані у вигляді історій, які одна людина розповідає іншій. Використовуються також у буддизмі і джайнізмі.
Людиною, що уклала Пурани, традиційно вважається В'яса, на початку Калі-юґи (кінець IV тисячоліття до н.е.), який також розповів Махабхарату[3]. Найстаріші письмові версії пуран датуються часом Імперії Гуптів (3-5 століття н. е.), а більша частина з решти матеріалу також датується цим часом або наступними століттями за допомогою історичних згадок. Ймовірно, тексти писалися у різних частинах Індії. Пурани містять спільні ідеї, але неможливо простежити напрямки впливу від одної пурани до іншої, через що ці тексти зазвичай розглядають як єдине ціле[4]. У будь-якому випадку, дата запису текстів не відповідає даті їх дійсного створення[5]. З одного боку пурани існували в усній формі до того, як їх було записано[5], а з іншого боку, їх було значно модифіковано до 16 століття, з якого залишилося більшість письмових документів[5][6], а до деякої мірі й після цього часу.
Найперша згадка про Пурани міститься в «Чхандоґ'я-упанішаді» (7.1.2), де до мудреця Наради звертаються як до «ітіхаса-пуранам панчамам веданам».«Чхандоґ'я-упанішада» дає Пуранам й Ітіхасам статус «п'ятої Веди» або «Панчама-веда».[7] У «Ріґ-веді» слово «пурана»згадується багато разів, але вчені вважають, що в даному випадку воно використовується просто в значенні «стародавній».
Існує багато текстів, які називають «Пурани». Найбільш значущими з них є:
Маха-пурана і Упа-пурана — основні пуранічні писання.
Стгала-пурана — писання, в яких підносяться певні індуїстські храми. У них також описується історія створення храмів.
Кула-пурана — писання, в яких розповідається про походження варн та пов'язаних з цим історій.
Класифікація
Пурани діляться на Маха- («великі») і на Упа- («додаткові»).
Згідно з «Матсья-пураною»[8] в них викладаються п'ять основних предметів, які називаються Панча-лакшана («п'ять відмінних рис»):
Більшість Маха-пуран і Упа-пуран описують ці теми, хоча частина їхніх текстів присвячена також історичній та релігійній тематиці[10].
У кожній з Пуран зазвичай славиться певне божество (Шива, Вішну або Крішна). У Пуранах викладається велика кількість релігійних та філософських концепцій, таких як бгакті та санкх'я.
В Індії, Пурани перекладені на місцеві мови і розповсюджуються вченими-брахманами, які їх публічно читають або розповідають історії з них на особливих зборах, які називаються «катга» - мандрівний брахмана зупиняється на декілька тижнів в якому-небудь храмі і розповідає історії з Пуран групам індусів, які збираються спеціально для цієї мети. Ця релігійна практика особливо характерна для традицій бгакті в індуїзмі.
Традиційно існують 18 Маха-пуран і 18 Упа-пуран. У кожній Маха-пурані нараховується 18 «канонічних»Пуран, причому ці списки іноді відрізняються один від одного в залежності від часу складання певної Пурани. Поєднавши списки, перераховані в різних Пуранах,Діммітт і ван Буітенен[11] склали свій список з двадцяти основних Маха-пуран, куди крім 18 «традиційних» також включили «Харівамшу» (яку часто відносять до «Махабхарати») і «Ваю-пурани».
У загальноприйнятий перелік 18 Маха-пуран входять:
Бгаґавата-пурана (18,000 текстів). Найвідоміша з Пуран.[12] Основна тема, викладена в ній, це Вішну-бгакті. У ній також містяться історії різних аватарВішну. У десятій (найоб'ємнішій) пісні викладається історія Крішни, причому можливо вперше на санскриті описуються його дитячі ігри, які згодом набули великого значення в рухах бгакті.[13]
Відповідно до класифікації, описаної в самих Пуранах, вони поділяються на три категорії відповідно до трьох ґун (якостей) матеріальної природи - доброти, пристрасті та невігластва. Говориться, що шість із Маха-пуран особливо сприятливі для вивчення тим, хто знаходиться в ґуні доброти, шість для тих, хто знаходиться в ґуні пристрасті, і шість для тих хто перебуває під впливом ґуни невігластва. Згідно з «Падма-пурані»[16] до цих трьох категорій відносяться такі Пурани:
У цих текстах описуються історії , пов'язані з різними храмами і святинями (слово «стхала» на санскриті означає «місце» ) . Існують декілька Стхала - пуран ( точна кількість невідома ), більшість з яких написані на новоіндійських мовах, але деякі також і на санскриті. Деякі з санскритських версій з'являються в Маха-пуранах або Упа-пуранах . У традиції індуїзму прийнято вважати, що більшість Стхала-пуран спочатку були написані на санскриті.[21] Деякі з Стхала - пуран :
У цих текстах в основному описуються касти (слово «кула» на санскриті означає «сім'я» або «плем'я» ) . Вони присвячені опису історії виникнення каст і пов'язаними з цим билинами і легендами. Ці писання є важливим джерелом для ідентифікації каст і часто є предметом суперечок між кастами, що змагаються. Вони записані на новоіндійських мовах і по сьогоднішній день існує усна традиція їх передачі.[22]
Ця література практично не була досліджена, але була досить добре продокументірована в розділі « каста » в документах британського перепису населення в Індії .[23]
Bhargava , P.L. 1971 . India in the Vedic Age . Lucknow : Upper India Publishing .
Dimmitt , Cornelia , and J.A.B. van Buitenen . Classical Hindu Mythology : A Reader in the Sanskrit Puranas . Philadelphia : Temple University Press , 1978 . Pages 4 to 5 .
O'Flaherty , Wendy Doniger ( ed. ) . Purāṇa Perennis : Reciprocity and Transformation in Hindu and Jaina Texts . Albany , New York : State University of New York , 1993 . ISBN 0-7914-1382-9
Handoo , Jawaharlal ( editor ) . Folklore in Modern India . ISBN 81-7342-055-6
Hardy , Friedhelm . Viraha - Bhakti - The Early History of Krsna Devotion in South India . ISBN 0-19-564916-8
Kaushal , Molly ( editor ) . Chanted Narratives - The Katha Vachana Tradition . ISBN 81-246-0182-8
Mackenzie , Brwon . The Triumph of the Goddess - The Canonical Models and Theological Visions of the DevI - BhAgavata PuraNa . ISBN 0-7914-0363-7
Majumdar , RC and Pusalker , AD ( editors ) : The history and culture of the Indian people . Volume I , The Vedic age. Bombay : Bharatiya Vidya Bhavan 1951 ( esp. ch . XIV - XV by AD Pusalker )
Moghe , S. G. ( editor ) . Professor Kane's contribution to Dharmasastra literature . 1997 , New Delhi : D.K. Printworld (P) Ltd. ISBN 81-246-0075-9
↑
Dimmitt, Cornelia; J. A. B. van Buitenen (1978). Classical Hindu Mythology: A Reader in the Sanskirt Puranas. Philadelphia: Temple University Press. с. 373. ISBN8170305969.
↑A Sanskrit-English Dictionary. Sir Monier Monier-Williams. Oxford: Oxford University Press, 1899. Page 752, column 3, under the entry Bhagavata.
↑Viraha-Bhakti — The Early History of Krsna Devotion in South India — Friedhelm Hardy. ISBN 0-19-564916-8
↑These have been studied by the Bengali scholar RC Hazra . See his Studies in the Upapuranas , vol . I , Calcutta , Sanskrit College , 1958 . Studies in the Upapuranas , vol . II , Calcutta , Sanskrit College , 1979 . Studies in Puranic Records on Hindu Rites and Customs , Delhi , Banarsidass , 1975 . More recently they have been studied by Ludo Rocher in The Puranas - A History of Indian Literature . Vol. II , fasc . 3 , Wiesbaden : Otto Harrassowitz , 1986 .
↑ Anita Raina Understanding Gaṇapati IAST: Insights into the dynamics of a cult Manohar Publishers
1997 Isbn 81-7304-195-4