Розташоване за 16 км від районного центру. Через село проходить автошлях Дубровиця-Пінськ.
Сільраді служить Мутвиця (Зарічненський район).
Морочне ділиться на дві частини — Мале Морочне і Велике Морочне. Між ними лежить Королівщина (від річки і до кінця панського палацу, що навпроти колгоспного саду у В.Морочному). Населення станом на 1 січня 2007 року становить 1224 чол. Є школа, докладніша інформація за посиланням http://morochne-zosh.rv.sch.in.ua [Архівовано 8 квітня 2022 у Wayback Machine.] , два сільських клуби, бібліотека, працюють також лікарська амбулаторія, аптека, відділення зв'язку, три магазини.
Перша згадка про село датована 1511 роком. Жителі його брали участь у селянсько-козацькому повстанні 1594—1596 років, під проводом Северин Наливайко. Після приєднання західноукраїнських земель до Радянської України село стало районним центром.
В 19-20 століттях було центром Морочанської волості, у 1940—1946 — Морочнівського району[1].
У роки німецько-радянської війни Морочне входило до військової округи «Заграва» регіональної групи УПА-Північ[2]. 94 жителі села вели боротьбу з нацистськими загарбниками. З них 55 нагороджені орденами і медалями Союзу РСР, 85 чоловік загинули, захищаючи СРСР. Видавалась підпільна районна газета «Червона зірка». Командиром партизанського з'єднання, що діяло у Морочнівському і прилеглих районах, був начальник міліції Морочнівського району І. П. Федоров.
Сьогодення
Настоятель місцевого православного Храму Отець Павло Дубінець 2008 р.