У 169 році до н. е. супроводжував рідного батька у македонському поході. Відзначившись у битві під Підною, Квінта було спрямовано до Риму із звісткою про перемогу. По поверненню за наказом Емілія Павла спустошив міста Егіній та Агаси за антиримські дії, а згодом розбив ілірійців, які були союзниками царя Персея. Після завершення македонської кампанії взяв участь у тріумфі.
Після смерті батька у 160 році до н. е. Квінт отримав усі батьківські статки з огляду на те, що брат Квінта — Публій — відмовився від спадку на користь Квінта.
У 154 році до н. е. виконував обов'язки посла до Прусія II, царя Віфінії. Квінт передав наказ римського сенату припинити ворожі дії проти Пергаму, а також відшкодувати збитки. У 149 році до н. е. став претором, а як провінцію отримав Сицилію. На цій посади прийняв та спрямував до Риму карфагенських заручників.
У 145 році до н. е. його обрано консулом разом з Луцієм Гостілієм Манціном. Як провінцію отримав Дальню Іспанію, де йому доручили боротьбу з Віріатом. У 144 році до н. е. повноваження Еміліана було подовжено. За час відсутності в провінції Квінта Фабія римляни зазнали поразки, але вже в цьому ж році Фабій завдав поразки Віріату й захопив частину Лузітанії.
Після цього у 133—132 роках Квінт командував частиною армії під орудою свого брата Публія Еміліана під час Нумантійської війни. По поверненню до Риму Квінт незабаром помер.