Odrastao je u porodici torijevskih plemića, a političku karijeru je započeo 1698. godine, kada je kao zastupnik Eyea izabran u Dom komuna. Zbog svađe sa starijim bratom Georgeom, earlom od Northamptona, napustio je torijevce i priključio se vigovcima, postavši bliski suradnik Roberta Walpolea. Godine 1715. je izabran za predsjedatelja Doma komuna i na tom je mjestu ostao do 1727. godine. Sa vremenom je postao jednim od vođa opozicije Walpoleu. Premijerom je postao nakon što je Walpoleu izglasano nepovjerenje. Smatrao se energičnim premijerom, ali se brzo razbolio i postao prvi britanski premijer umro na dužnosti. Naslijedio ga je njegov ministar financija Henry Pelham.