Det alltyske forbund German Sociological Association Bayerische Akademie der Wissenschaften (1919–) Heidelberger Akademie der Wissenschaften (1909–1918) (ekstraordinær medlem)[12][13] Heidelberger Akademie der Wissenschaften (1918–) (utanlandsk medlem)[12] Burschenschaft Allemannia Heidelberg (–1918)
Wirtschaft und Gesellschaft Die protestantische Ethik und der Geist des Kapitalismus Wissenschaft als Beruf Politics as a Vocation General Economic History The Religion of China The Religion of India Ancient Judaism
Maximilian Carl Emil Weber (uttales [maks ˈveːbɐ]) (1864–1920) var en tysk økonom og sosiolog. Webers viktigste verker omhandler religionssosiologi og politisk sosiologi, men han skrev også mye innen økonomi.
Webers syn på metodebruk står sterkt innen sosiologien idag. Han var metodologisk individualist og ved bruk av «idealtyper» analyserte og beskrev Weber blant annet slike forhold som et byråkratis funksjonsmåte.
Biografi
Max Weber ble født inn i en rik tysk middelsklassefamilie i 1864. Han var eldst av syv barn og faren deres, Max Weber sr., var med i ledelsen til Det Nasjonalliberale Partiet. Hjemmet deres var hyppig besøkt av flere av datidens Tysklands offentlige personer og intellektuelle, noe som preget oppveksten. Max Webers yngre bror, Alfred, ble også sosiolog og økonom. Før Weber startet på universitetet hadde han lest alle 40 verk av Goethe og flere andre større klassiske verker.
Han var gift med forfatteren og kvinnesaksforkjemperen Marianne Weber.
Weber studerte i Heidelberg, Göttingen og Berlin. Han ble professor i juss i Berlin i 1893, og var samtidig professor i økonomi i Freiburg. Fra 1896 til 1898 var han professor i Heidelberg, men fikk et nervøst sammenbrudd som varte i fem år – og i den perioden maktet han ikke å arbeide. Hans fortsatte virksomhet skjedde privat til hans siste leveår, og han virket da i Wien og München som professor.
Politiske holdninger
Han trakk seg fra den pangermanske liga fordi den ikke var nasjonal nok for ham. Og i 1895 holdt han sin innsettelsesforelesning da han ble professor ved universitetet i Freiburg, knappe tretti år gammel.[trenger referanse] Her hevdet han at England ikke hadde sosiale problemer fordi landet var så rikt, og at rikdommen skyldtes at det hadde et imperium, og dermed steder som Australia der det kunne dumpe sine uønskede elementer, for eksempel folk fra Irland, og proletarer. Koloniene skaffet England billige råvarer og sikret avsetning for eksportvarer. Weber konkluderte med at årsaken til at England hadde et imperium, var Royal Navy, den britiske marine. Følgelig måtte også Tyskland skaffe seg en krigsflåte stor nok til å påføre Royal Navy så mye skade at England i neste krig ville tape for Frankrike eller Russland.[14]
Max Weber var en antipositivist, han mente at sosiologien måtte bruke andre metoder enn naturvitenskapen.[15]
Kritikk av Weber
Hans teser om sammenhengen mellom protestantismen og dannelsen av kapitalismen oppnådde stor popularitet, men de ble også kritisert fra flere ulike hold.[16]
1891–1892: Die Verhältnisse der Landarbeiter im ostelbischen Deutschland
1904: Die 'Objektivität' sozialwissenschaftlicher und sozialpolitischer Erkenntnis
1904: Die protestantische Ethik und der 'Geist' des Kapitalismus – norsk oversettelse ved Sverre Dahl utgitt i 2005 med tittelen Den protestantiske etikk og kapitalismens ånd; ISBN 978-82-525-6209-5
1915–1919: Die Wirtschaftsethik der Weltreligionen
1919: Wissenschaft als Beruf og Politik als Beruf[18]
1920: Gesammelte Aufsätze zur Religionssoziologie
1922 (posthumt): Wirtschaft und Gesellschaft (gjerne regnet som Webers hovedverk)
Tilman Allert: Die Familie. Fallstudien zur Unverwüstlichkeit einer Lebensform, de Gruyter, Berlin, New York 1998
Dirk Kaesler: Max Weber. Eine Einführung in Leben, Werk und Wirkung. 3. aktualisierte Auflage. Campus Verlag, Frankfurt am Main 2003, ISBN 3-593-37360-2
Korotayev A., Malkov A., Khaltourina D. Introduction to Social Macrodynamics. Moscow: URSS, 2006. ISBN 5-484-00414-4[1] (Chapter 6: Reconsidering Weber: Literacy and "the Spirit of Capitalism").
Nicolaus Sombart: Rendevous mit dem Weltgeist, S.Fischer Verlag, Frankfurt Main, ISBN 3-10-074422-5, darin Zweiter Teil, Kapitel «Max Weber»
^Hughes, Sharrock, Martin : Understanding classical sociology, SAGE Publications 2003, s. 87
^R. W. Green (utg.): Protestantism and Capitalism. The Weber-Thesis and its Critics. Boston 1959. / G. Lenski: The Religious Factor. Garden City 1963. /H. Trevor-Roper: Religion, the Reformation, and Social Change. London 1963. / S. Kozyr-Kowalski: Weber and Marx. Polish Sociological Bulletin, 1968/1.