Ма́р'я-Лее́на Мі́ккола (фін. Marja-Leena Mikkola, уроджена Пірінен / Pirinen, від 1963 року Салмі / Salmi;[5] *18 березня 1939(19390318), Сало, Фінляндія) — фінська письменниця, поетеса і перекладачка, громадська діячка.
З життєпису
Народилась у 1939 році в місті Сало.
У 1963 році отримала ступінь бакалавра філософії.[6]
Працювала, серед іншого, в бібліотеці Гельсінського університету.[6]
Бере активну участь у суспільно-політичному та культурному житті країни, зокрема була заступницею Голови Спілки письменників Фінляндії, членкинею правління літературного об'єднання «Кійла».[7]
Творчий шлях письменниці розпочала збіркою оповідань «Жінки» (Naisia, 1962).
Міккола стала одним з найвідоміших ліворадикальних літераторів рубежу 1960-1970-х років і однією з найвидатніших діячок войовничого культурного руху. Членкиня Комуністичної партії Фінляндії.[7]
У 2001 році Мікколі призначили державну митецьку пенсію.
З доробку
Мар'я-Леена Міккола пише як поетичні, так і прозові твори.
Її поезії притаманна політична лірика. Проза Мікколи має характер репортажу, в ній багато чого від публіцистики. Зркрема, вона написала документальний репортаж про жінок, зайнятих у бавовняній промисловості «Важка бавовна» (Raskas puuvilla, 1971). Документальна повість Мікколи «Загублене дитинство» (Menetetty lapsuus) — це історія 17 росіян, яким довелося провести своє дитинство чи юність у концентраційних таборах для населення російського походження, які утримувались окупаційною адміністрацією Східної Карелії Фінляндії у період 1941-44 років.
У своїх книгах Міккола вирішує гострі соціально-суспільні проблеми — увага письменниці часто фокусується на жінках, їх положенні у фінському соціумі.[7] У книгах для дітей авторка відстоює гуманізм і справедливість.[7]
Наприкінці 1960-х років письменниця написала чимало текстів і пісень для кабаре. Найвідоміші кабаре, написані нею цілком або частково: Orvokki, Laulu tuhannesta yksiöstä і Sirkus Eurooppa.
Міккола написала також сценарії до фільмів Мікко Нісканена Käpy selän alla (1966) і Lapualaismorsian (1967), є авторкою діалогів для дебютного фільму Еркко Kivikoski Kesällä kello 5 (1963).
Як перекладачка відома перекладами фінською російської (вірші Анни Ахматової, Осипа Мандельштама, Бориса Пастернака) та англомовної (вірші Сільвії Плат, Ділана Томаса та Вільяма Шекспіра) поезії, а також італійської прози.
- Бібліографія
Нагороди
Мар'я-Леена Міккола удостоєна багатьох професійних нагород і відзнак:
- Премії Калеві Янті та Й. Х. Ерко 1963 року за дебютну збірку «Жінки» (Naisia).
- статуетка Юссі 1966 за сценарієй до фільму Käpy selän alla .
- Премія Ейно Лейно 1967.
- Державна премія за кращий нон-фікшн, за документальну повість-репортаж Важка бавовна Raskas puuvilla 1972.
- Державна літературна премія 1973 за збірку оповідань Lääkärin rouva.
- Державна премія в галузі дитячої літератури 1978 року за повість для дітей Anni Manninen і 1985 року за повість для дітей Jälkeen kello kymmenen.
- Премія дитячих письменників 1988 року за казку Ketun luona kuussa.
- Фінляндська премія 1999.
- Почесна відзнака Російської Федерації 2008 за переклад російської поезії на фінською.
- Премія Спілки письменників Фінляндії 2016[8]
- Медаль Pro Finlandia 2017[9]
Примітки
Джерела та посилання
Про аудіо, відео(ігри), фото та мистецтво | |
---|
Словники та енциклопедії | |
---|
Довідкові видання | |
---|
Нормативний контроль | |
---|