У дорослому футболі дебютував 1988 року виступами за команду «Америка де Калі», в якій провів три сезони, взявши участь у 48 матчах чемпіонату. Більшість часу, проведеного у складі «Америка де Калі», був основним гравцем атакувальної ланки і одним з головних бомбардирів команди, маючи середню результативність на рівні 0,42 голу за гру першості. У сезоні 1990/91 недовго пограв у іспанській Сегунді за «Малагу», але не заграв і повернувся в «Америку де Калі», де пограв до 1992 року.
Після цього Мігель перейшов до іншого місцевого клубу «Атлетіко Хуніор» і відіграв за команду з Барранкільї наступні три сезони своєї ігрової кар'єри. Граючи у складі «Атлетіко Хуніора» також здебільшого виходив на поле в основному складі команди і був серед найкращих голеадорів, відзначаючись забитим голом в середньому щонайменше у кожній третій грі чемпіонату і в 1993 році став з командою чемпіоном та найкращим бомбардиром турніру.
В подальшому протягом 1994—1998 років захищав кольори клубів «Барі», з невеликою перервою на виступи за іспанську «Мериду».
Завершив ігрову кар'єру у команді «Атлетіко Хуніор», у складі якої вже виступав раніше і захищав кольори до припинення виступів на професійному рівні у 2000 році.
Згодом був учасником Кубка Америки 1995 року в Уругваї, на якому команда здобула бронзові нагороди, а Герреро зіграв один матч проти Еквадору (0:0), який і виявився останнім для гравця у кар'єрі.Всього протягом кар'єри у національній команді провів у її формі 6 матчів, забивши 1 гол.