Альфред-Інгемар Берндт (нім. Alfred-Ingemar Berndt; 22 квітня 1905 — 28 березня 1945) — німецький офіцер, бригадефюрер СС. Один із керівників нацистської пропаганди. Кавалер Німецького хреста в золоті.
Біографія
Син залізничного інспектора. Після закінчення гімназії вивчав германістику в Берліні. У 1924 вперше вступив в НСДАП (квиток №24 688) і СА, повторно вступив в партію в 1925 році (короткочасно) і в травні 1932 року (квиток № 1 101 961); один з творців Союзу східних німців. У 1924-26 редактор пронацистського «Німецького щоденного листка», потім деякий час працював редактором в різних провінційних виданнях. На початку 1930-х років прийнятий на посаду редактора східної політики в офіційне німецьке інформаційне агентство — ВТБ. Після приходу нацистів до влади в лютому 1933 року призначений імперським уповноваженим в ВТБ, а з червня став його головним редактором. Керував перетворенням ВТБ в «Німецьке інформаційне бюро» (ДНБ). 16 жовтня 1934 року вступив в СС (квиток № 242 890). У 1936 року призначений заступником прес-секретаря імперського уряду Вальтера Функа. Курирував відділ преси Імперського міністерства народної освіти і пропаганди. Одночасно з 1 грудня 1937 по 9 листопада 1944 року значився в СД. У серпні 1939 року очолив відділ радіо міністерства — одну з провідних пропагандистських служб Німеччини. Одночасно був головою Німецького робітничого радіотовариства, головою Наглядової ради Німецького радіо (Берлін) і керівником управління «Радіо» в системі Імперського керівництва НСДАП. Був також головним редактором Німецького телеграфного бюро. Як «старого бійця» користувався великим впливом в міністерстві. З березня по серпень 1940 року у складі вермахту брав участь у Французькій кампанії. Повернувшись в міністерство, будучи неврівноваженою людиною і поганим професіоналом, фактично передоручив свої обов'язки своєму заступнику В. Діверго, який і замінив його у вересня 1941 року на чолі радіо Німеччини. З вересня 1941 року — начальник відділу німецької преси міністерства. У 1941 році вступив в армію і був направлений в Північну Африку, в 1941-43 роках — шеф-ад'ютант генерала Ервіна Роммеля. З 1945 року — командир 2-го батальйону 5-го танкового полку 5-ї танкової дивізії СС «Вікінг». Загинув у бою.
Звання
Нагороди
Бібліографія
Берндт був укладачем кількох збірок патріотичних пісень, включаючи «Марші Великонімецької імперії» (1939), а також книг «Віхи Третьої імперії» (1938) і «Дайте мені 4 роки» (1937).
- Wir erleben die Befreiung der Saar (Scherl, Berlin 1935)
- Vom Arbeitsplatz zum M.-G. Dreyse (Otto Stollberg, Berlin 1936)
- Vom Kunstrichter zum Kunstdiener (VB-Zeitungsverlag, Berlin 1936)
- Gebt mir vier Jahre Zeit! - Dokumente zum ersten Vierjahresplan des Führers (Franz Eher Nachf., München 1937)
- Meilensteine des Dritten Reiches (Franz Eher Nachf., München 1938)
- Der Marsch ins Großdeutsche Reich (Franz Eher Nachf., München 1939)
- Der deutsche Osten und die deutsche Kultur (NSDAP-Gauleitung Danzig-Westpreußen, Danzig 1939)
- Panzerjäger brechen durch! (Franz Eher Nachf., München 1940)
- Das Lied der Front – Liedersammlung des Großdeutschen Rundfunks (Georg Kallmeyer, Wolfenbüttel 1943)
- Deutschland im Kampf (Otto Stollberg, Berlin 1944)
Література
- Heinrich Hoffmann: Parteitag der Freiheit – 80 Bilddokumente vom Reichsparteitag zu Nürnberg 1935, „Zeitgeschichte“ Verlag und Vertriebs-Gesellschaft M. B. H., Berlin 1935, Geleitwort und Unterschriften von Alfred-Ingemar Berndt
- Patzwall K., Scherzer V., Das Deutsche Kreuz 1941-1945, Geschichte und Inhaber Band II, Verlag Klaus D. Patzwall, Norderstedt, 2001, ISBN 3-931533-45-X
- Ritterkreuz Archiv III/2012, Veit Scherzer, Ranis, September 2012, ISSN 1866-4709
Посилання
Примітки
- ↑ а б в г д е ж и к Beamte nationalsozialistischer Reichsministerien
- ↑ а б Dienstaltersliste der Schutzstaffel der NSDAP, Stand vom 1. Dezember 1936 — 1936.