Rundt 200 overlevende jøder kom tilbake til Kielce etter andre verdenskrig og ble innkvartert samlet i et hus. Bakgrunnen var at en ni år gammel etnisk polsk gutt, for å unngå straff av faren, fant på en historie om at han hadde vært kidnappet og holdt fanget i kjelleren i huset. På vei til jødenes herberge for å undersøke saken avslørte politimannen til flere han traff hvilket ærende han hadde. En stor, opphisset folkemengde samlet seg på gaten utenfor mens politiet undersøkte saken.[1] En antisemittisk mobb inkludert medlemmer av politiet, soldater, arbeidere fra et stålverk og speidergutter[2] angrep huset og drepte 37 jøder. Snart begynte mobben å lete etter jøder andre steder, og minst to jøder ble kastet av forbipasserende tog og drept. I tillegg til de drepte ble rundt åtti jøder skadet.
Pogromen førte til at titusener av jøder flyktet fra Polen. I hele perioden fra juli 1945 til juni 1946 hadde ca. 50 000 jøder forlatt Polen illegalt. I juli 1946 forlot 20 000 jøder Polen, i august nådde tallet 30 000 månedlig.
Tolv av de antatt skyldige sivile ble stilt for retten. Ni ble dømt til døden og henrettet 14. juli.[1] De resterende tre til 7-10 års fengselsstraff. Soldatene som var med i pogromen ble idømt 10 års fengselsstraff.
^abcMargolick, Review by David (23. juli 2006). «Postwar Pogrom». The New York Times(engelsk). ISSN0362-4331. Besøkt 20. juni 2020. «In the most notorious episode, 60 years ago this month, residents of Kielce, among them policemen, soldiers and boy scouts, murdered 80 Jews. “The immense courtyard was still littered with blood-stained iron pipes, stones and clubs, which had been used to crush the skulls of Jewish men and women,” the Polish-Jewish journalist Saul Shneiderman wrote the following day.»