Passy régi település Szajna megyében, amelyet 1860. január 1-jén csatoltak Párizshoz. Az ősi Auteuil kommunával együtt ettől az időponttól kezdve a francia főváros 16. kerületét alkotja. Nem tévesztendő össze Passy-sur-Seine településsel.
Passy Passicium (vagy Paciacum) néven térképen először 1250-ben jelent meg. Első ura Jeanne de Paillard volt 1416-ban.
A 14. századbanV. Károly francia király felhatalmazta a lakosságot, hogy falakkal vegyék körül szántóföldjeiket. Egy évszázaddal később Passyt úrbéri rangra emelték.
Passy falu a következőkből állt
Boulainvilliers-kastély (a név 1747-ből származik): ez a terület a Radio France jelenlegi székhelyétől az Avenue Mozartig terjedt. A méretét Samuel Bernard bankárnak köszönhetjük.
Egy harmadik birtok, amely a Szajnáig nyúlik le, ahol az Hôtel de Lamballe, a töröknagykövetség székhelye.
Claude Chahu, Passy ura, pénzember és a király tanácsadója 1666-ban építtetett itt kápolnát, a Notre-Dame-de-Grâce-t, amely 1672-ben önálló plébániává vált. Boulainvilliers márkija volt az utolsó ura.
1720-ban három vastartalmú vízforrást fedeztek fel, s a hely rövid időn belül Passy közkedvelt gyógyfürdőjévé vált.[1]
Passyt a 6-osmetró, a Passy metróállomás, a rue de l'Alboni, a Square de l'Alboni, a Place du Costa Rica és az avenue du Président-Kennedy között éri el.
Jegyzetek
↑Parigi e l'Île de France, Milano, Touring Club Editore, 2009, 131. o. ISBN 978-88-365-4914-6